Stenogram ze zasedání Senátu 23. ledna 2003

Senátor Vladimír Železný:
(reakce na rozpravu, následuje po příspěvku senátora Zlatušky) 

Dámy a pánové, vážený pane předsedo, pane předsedající, jen několik poznámek, kterými bych rád reagoval na slova, která tu byla pronesena. Otázka šetření - je povolán výbor Senátu, nikoliv Senát, takže jsem zde odprezentoval nepatrnou část důkazů o manipulaci žádosti, nikoliv mých kauz. Prosím, zaznamenal jsem pokus o to, aby to celé bylo převedeno k tomu, že hovořím o manipulaci mých kauz. Já si myslím, že co by měl významně výbor projednat a prošetřit, je manipulace žádosti policejního prezidia Senátu. Protože způsob, jakým toto bylo provedeno naznačuje, že za touto věcí je něco, co může být indicie, jak zde bylo řečeno, a co jen jako velmi nepatrné indicie bylo použito při jiných podobných kauzách, kdy otázky, které zde padají, nebo námitky - stalo se to dříve - zde nikdy nepadaly. 
Já jsem studoval velmi pečlivě kauzy, které zde proběhly a zjišťuji, že jsem takovým testovacím objektem, na němž je možno vyzkoušet, jak zde bylo řečeno, nový přístup, který napraví minulé chyby. Já jsem při jednání výboru, který byl, byl dokonce vystaven větě od jednoho člena, respektovaného člena výboru, který řekl: Ústava je špatná. Mně sice lichotí, že skrze mě bude napravována Ústava, ale prosím, abyste alespoň ve věci procedury zachovali normální řádný postup a dotázali se policie, proč jeden dokument, který má dvě části, proč ho v té žádosti - jaký má důvod - roztrhne, použije jen levou část, jen jednu část toho dokumentu, když součástí téhož procesu je další sdělení, které nejen že přímo neguje to předchozí, ale vytváří určitý komplex, který když ho potom prozkoumáte, tak je úplně jiný. Já jen tvrdím a říkám, že Senát je uváděn v omyl tímto. To je hodně závažné sdělení k tomu, aby výbor začal zkoumat, proč je uváděn Senát v omyl. Není to o kauzách. Kauzy jsem zde říkal jen proto, a jenom proto, abyste viděli, kde ten omyl, jenž vám byl prezentován, leží, nikoliv proto, abyste posuzovali meritum té věci, nikoliv proto, abyste byli soudci a už vůbec ne, abyste rozhodovali o vině nebo nevině.
Dále bych se chtěl zmínit k vystoupení pana kolegy Zlatušky, že justici jsem nikdy neobviňoval, o justici jsem nikdy nehovořil. S justicí nemám zkušenost. Jedinou zkušenost, pokud vás to zajímá v rámci této kampaně, mého senátorského působení, která se volně dotýkala této kauzy, byla velmi zprostředkovaná, bylo to rozhodnutí soudu prvoinstančního, který připustil - a bylo to použito i v této kauze v tisku a vy jste to jistě četli - připustil, že svědectví bývalého agenta StB, který na mě udával v Československé TV a který do jednoho ze svých udání uvedl, že nejsem zase tak špatný, protože miluji ruský jazyk. Připomínám, že ruština je moje mateřština. A že miluji SSSR a navíc tam uvádí, což bylo také bohužel, veřejně přetřásáno na soudu jako důkaz, jako důkaz v této souvislosti, že můj starší syn není můj starší - není syn, ale je syn ministra Jana Kavana. To je mimochodem udání, které tehdy opravdu tento agent Radar odeslal a bylo použito StB k tomu, aby mi říkali: Vidíte, vaši kumpáni, jací na vás jsou, oni vás vlastně přivedou do jiného stavu - vaši družku, nebo později manželku a vy s nimi ještě pečete. No to byste jim to měl hezky nandat. Tyto důkazy byly uplatněny soudkyní v řádném českém procesu a byly použity i v kampani související s vydáním nebo nevydáním v tisku tak, jak jste je jistě zaznamenali nebo četli. Ale ohrazuji se vůči tomu, že bych někdy zde hovořil o nějakém procesu, který se dotýká justice. Já jsem si naopak stýskal, že otázky soudů jsou mi vzdáleny, neboť se k nim nikdy nedostanu. Jsem napínán do určitého vakua a donekonečna. 
A k tomu, že se objeví náhle, že ty kauzy nijak nepoškozovaly moji volební kampaň - moji voliči věděli o 3 kauzách, věděli o nich velmi dobře. Přesto mě zvolili v první volbě. Dále bych chtěl připomenout, že nemůže být přece náhoda - promiňte - tím by se měl výbor zabývat, že teprve po zvolení senátorem jsou náhle synchronně, paralelně, ač tomu vůbec nic nebránilo po celý uplynulý minulý rok - v červnu mohla být jedna - podle důkazního vývoje - jedna kauza vývoje - v září mohla být druhá, v lednu loňského roku mohla být druhá. 
Náhle, v okamžiku, kdy se připravuje žádost o vydání, se objeví hned 4 synchronně paralelní kauzy, které se rozbíhaly v r. 1999 a jsou stále ve stejném předprocesním stádiu, jako byly tehdy. To je otázka, kterou jsem položil a je samozřejmě na zvážení, příp. výboru, zda se jí bude zabývat nebo nebude.
O čem jsem však nezbytně přesvědčen, že důvodem zabývání je, jak je možné, že policejní prezidium v nějakém záměru udělá to, že pošle žádost ctihodnému - a zde to slovo ctihodný padalo velmi mnohokrát - jak jsem zatím zažil - ctihodnému Senátu tak, že jedno řízení roztrhne ve dví a použije z toho jen levou část. To je něco, co mě ohromuje. A pokud se tímto Senát nebude a nechce zabývat, ujišťuji vás, že mám pocit, že tím vytváříme velmi nebezpečný precedens do budoucna, protože pokud nebudeme schopni se alespoň dotázat policie - mimochodem výbor se dotazuje policie naprosto standardně, jak jsem zjistil a nechává si upřesňovat některé věci také na žádost senátora - naprosto standardně to dělal v průběhu uplynulého období. V tomto případě to udělat odmítl. Zajímalo by mě, kdo má zájem na tom, aby zde v Senátu nebylo potvrzení toho, že policie v době po mé volbě zmanipulovala důkazy tak, aby žádost vyhlížela jako připravená k vydání. 
To je ten důvod, o kterém jsem hovořil. Já od vás nechci, abyste soudili vinu či nevinu, já od vás nechci, abyste posuzovali meritum věci. Říkal jsem to jako rámec, protože jinak byste nepochopili, proč ty dva papíry, proč levý ano a pravý nikoliv. To byl ten důvod. 
Dále bych chtěl říci, že to, oč vás žádám, je v zásadě bezbolestná záležitost. Pokud není nějaký opravdu naléhavý zájem, aby před zítřejší volbou prezidenta byla tato věc spláchnuta ze stolu, pak možná i Senát, zejména v okamžiku, kdy jsem řekl, že má vůle je být vydán, může mít zájem na tom, aby zde po tomto projednávání nezůstala zbytečná pachuť, pachuť toho, že toho Železného osolili, že mu jako jedinému senátorovi nedali šanci k tomu, co ostatním senátorům nebylo nabízeno, poskytováno, ale co bylo považováno za naprosto běžnou a samozřejmou záležitost. 
A ještě k oné dataci. Zde bylo dokonce řečeno, já o tom povědomost nemám, že Senát dostal žádost o vydání 11. listopadu. Není to pravda. Pokud vím, dostal ji až někdy po 20. listopadu, a pokud vím členové výboru ji dostali někdy před Vánocemi. 
Znovu vás ujišťuji, že na adrese v Praze 5 nevyzvedávám poštu, neboť jsem oznámil jinou adresu, a chci znovu připomenout, že pozvánku mně tady obstarává moje asistentka, takže to je důvod, proč tady překvapivě sedím na všech zasedáních. Děkuji vám.