Stenogram ze zasedání Senátu 23. ledna 2003

Senátor Vladimír Železný: 
(následuje po příspěvku senátora Rumla, před vystoupením senátora Falbra)

Vážený pane předsedo, vážený pane předsedající, vážené kolegyně, vážení kolegové, český právní řád přirozeně jako v jiných zemích chrání imunitou mandát poslance a senátora před případnou zvůlí exekutivy. To je stručně řečeno onen legitimní důvod, proč je imunita uplatňována. Předstupuji před vás sice po jednání Mandátního a imunitního výboru, ale budu vás, možná nemístně, obtěžovat i úkony, které jsem měl vykonat k tomu povoleným výborem, ale tato možnost mi byla bohužel odepřena.
Jsem začínající senátor a nezažil jsem jiné procedury při žádosti o vydání. Vím jen ze záznamu, že výbor v minulosti poskytl řádnou možnost k vyjádření a důkladně prošetřil různé kauzy. Některé dokonce se stejnou nebo podobnou právní klasifikací, jako některé kauzy mé. Senát tehdy senátora nevydal, ale to není podstatné. Vím, že řádně projednal kauzu senátora, který podle policie spáchal trestný čin 2 roky předtím, než nabyl imunitu senátorským mandátem. Výbor a pak Senát vše v klidu bez emocí prošetřil a nevydal. Ani to není podstatné.
Vím, že Senát neuplatňoval ani populární zásadu, ať to rozhodne soud. Naopak, před vynesením rozsudku zastavil nevydáním dokonce soudní projednávání trestního činu senátora, a to dokonce už u soudu druhé instance. Ani to nepovažuji za podstatné. Nehodlám se na tyto precedenty odvolávat. Vím, že díky mediálnímu a zejména vlivovému tlaku, je případ Železného vždy specifický, zvláštní.
Alespoň v jednom však nemohu přijmout, aby byl opět zvláštní, a to je v proceduře senátního výboru, která vůči mně byla uplatněna, specificky a výlučně. Musel bych jinak připustit, že se vracejí 50. léta, kdy bylo rovněž určováno, jaká kauza bude ošetřována standardně a - mírně řečeno - specificky. Zákon předepisuje při projednávání žádosti o vydání senátora jasný postup, který je též obsazen v jednacím řádu Senátu, převážně v § 41.
Mandátový a imunitní výbor má podle zákona zajistit senátorovi při podobných řízeních minimálně 2 zásady. Senátor má mít možnost se vyjádřit ke svým kauzám a nakonec má výbor provést šetření. Možná z neznalosti nebo nezkušenosti vykládám některé zásady přemrštěně, možná se příliš ohlížím na analogie stínů, jak probíhalo toto řízení v případě všech ostatních senátorů.
Jsem přesvědčen, že mi zřejmě díky spěchu nebyl poskytnut rovný a řádný postup předepsaný zákonem. Zákon nebyl zatím naplněn a dosavadním jednáním mě významně zkrátil jako senátora v mých právech. 
Nechtěl jsem obsáhle hovořit - a teď prosím jen pro zapisovatele, je to odbočka z mého textu, který jsem odevzdal, - já jsem nechtěl hovořit o problému doručování písemností, ale pokud jsem teď slyšel, že písemnost byla odeslána na doručovací adresu senátora, kam chodí všechny ostatní písemnosti, není to pravda. A překvapuje mě, že zde může zaznít od tohoto stolku hlas, který je z doslechu. Chci upozornit, že v okamžiku, kdy je senátor zvolen - a vy jste to všichni vykonali - vyplňuje kolonku "doručovací adresa senátora" na zvláštním dotazníku, který je mu dodán. Tam je od samého počátku uvedena adresa na Praze 1. Z pro mě nepochopitelných důvodů, nevím proč, byl náhle i text žádosti i pozvánka na výbor odeslány na Prahu 5, nezávisle na tom, jaká to byla adresa.Doručovací adresa byla Praha 1 a je takto uvedena a prosím, abyste si to ověřili.
Upozorňuji vás na to, že 6. ledna letošního roku informoval Senát speciálním podáním - já jsem si bohužel vyškrtnul ten odkaz - českým poštám, že správná adresa doručování senátora - byla podepsána paní Neufissovou, že správná adresa senátora je na Praze 1. Bylo to uvedeno na pravou míru. Takže jen k tomu. 
Začalo to tedy nedopatřením záměnou adres a pozvánkou na výbor.
Poté, když jsem opakovaně četl v novinách, že výbor již projednává žádost o mém vydání, zavolal jsem já panu senátorovi Hadravovi, který výboru předsedá. Připustil omyl v doručovací adrese a přislíbil, že do mé schránky dodá text žádosti. Současně však k mému překvapení požádal, abych se dostavil ihned následující den na jednání. Musel jsem zdvořile upozornit, že otevírám kancelář ve Znojmě, že mám pozvané hosty, které nemohu odvolat. Předseda naléhal, že tedy svolá výbor mimořádně navečer, jak jen stihnu dojet do Prahy. Nerozuměl jsem tomu překotnému spěchu. Považoval jsem spěch za neuctivý, nicméně jsem zkrátil nebo zrušil své plánované schůzky a přislíbil příjezd - přes obtížné podmínky na silnicích na Vysočině - na osmou až devátou hodinu večer. Nestál jsem tedy se skleničkou vína a vysmíval se Senátu, ale tato akce byla naplánovaná zhruba měsíc a půl předem, bylo pozváno přibližně 100 hostů; z toho někteří z Rakouska, a nebylo možné je odvolat jenom proto, že den předtím odpoledne vám někdo řekne, abyste se ve čtyři hodiny dostavil na výbor. Nepovažuji toto za standardní v běžném společenském styku. Už vůbec ne vůči senátorovi. Teprve když jsem odjížděl ze Znojma, dozvěděl jsem se, že mimořádný termín byl odmítnut členy výboru a jednání se nekoná. Další termín byl stanoven na 14. ledna. Měl jsem na prostudování žádosti celkem 5 dní, můj právník 4, protože nebyl ten první den k dispozici. Připomínám, že vybraní novináři měli kupodivu text žádosti dokonce dříve, i než členové výboru Senátu, což je ovšem v mém případě zcela standardní situace - kampaň je třeba připravit předem. Už po prvním čtení 32stránkového právního textu s popisem mých kauz jsme s právníkem zjistili, že jsou tam jaksi z nebe spadlé 4 zcela nové kauzy, ke kterým jsem nikdy nepodával policii vysvětlení; kauzy, které neznám; kauzy, kde nebylo sděleno žádné obvinění. Náhle se vynořily. Vzápětí po mé volbě senátorem přesto, že některé z nich jsou obsaženy v podání CME již v roce 1999. 
Píšeme rok 2003. A dnes po více než 3 letech jsou stále v tzv. předprocesním stádiu, ve stavu mlhavých podezření a zmatených spekulací. Náhle se však hodí. Zřejmě u vědomí, že ty 3 původní kauzy nevedou nikam, už samotný fakt náhlého objevení hned 4 nových kauz, by měl výbor nastražit. Současně jsme s právníkem zjistili příklady hrubé často až neobratné manipulace žádosti policie o vydání. Věděli jsme, že ve spisech policie, dále v archivu Rady pro rozhlasové a televizní vysílání a na dalších místech leží důkazy, kterými tuto manipulaci; manipulaci vůči Senátu; manipulaci nyní - teď, listopadovou, prosincovou - po mém zvolení, budu moci prokázat. Tuto manipulaci jsme schopni spolu s mým právníkem prokázat. Já neumím říci, kdo za tou manipulací stojí. Já to nevím. Já neumím vám prokázat, a nikdo tady z tohoto místa vám nebude schopen prokázat, že za tím stojí ten a ten politický zájem, ta a ta politická strana, ten a ten politický tlak. Pokud bychom to uměli prokázat, pak je zle s touto zemí a jsme opravdu někde úplně jinde. Já hovořím o manipulaci, která by měla dostatečně vytvořit pocit v Senátu, že se něco děje, a minimálně to šetřit - toto, nikoliv vinu. Nikdy jsem nežádal o to, aby se někdo zabýval mojí vinou nebo nevinou. Nikdo není schopen vyhledat a zpracovat důkazy a navíc se kvalifikovaně vyjádřit k 20 stranám právního textu s novými neznámými obviněními podepřenými neznámými důkazy během tak krátké doby. Sami dobře víte, jak dlouho se projednává a šetří banální autonehoda. Jedna kauza. Výbor však překotně spěchal. Věřím, že ten spěch nijak nesouvisel s blížící se volbou prezidenta a nesouvisí ani nyní. Snad jen uklidňující doušku, prosím, na okraj - opravdu nemíním kandidovat na prezidenta republiky v případě přímé volby. 
Překvapil mě už úvod jednání. Paní zpravodajka rovnou přednesla návrh na vydání a v popisu, o které kauzy se jedná, zazněly termíny, které v přímé a dokonavé formě uváděly, co všechno jsem spáchal. Když byla paní zpravodajka upozorněna na to, že usnesení Senátu by přece jen vůči dikci policie mělo držet nějaký odstup a nemělo by rovnou stanovovat vinu, bylo výbor sděleno, že je to "češtinský" problém. Bylo zcela zbytečné něco říkat, byl jsem odsouzen předem. Návrh, který svojí dikcí předurčil a ovlivnil celé jednání, ani nemohl nijak zahrnout nebo reflektovat nic z mého vyjádření. V míře, jaký to krátký čas přípravy umožnil, jsem se vyjádřil ke 3 stíhaným kauzám, které jsem znal. Oznámil jsem výboru, že se nevyjádřím, že se ani nemohu vyjádřit ke zbývajícím 4 případům, které jsem dosud neznal. Současně jsem požádal výbor o stanovení přiměřené lhůty; já sám jsem neříkal 14 dní - "přiměřené lhůty" jsem říkal - na přípravu a současně jsem upozornil výbor, že budu v dohledné době schopen soustředit dokumentaci a důkazy o manipulaci mých kauz a manipulaci žádosti o vydání, aby mohlo být zahájeno šetření. Protože to je legitimní důvod k šetření, pokud někdo manipuluje žádostí vůči komoře Parlamentu v případě senátora. Když senátor upozorní výbor, a tím Senát, že bude schopen dodat důkazy o manipulaci, není to slovo do větru. Přinejmenším je to zaznamenáníhodný údaj pro plénum. 
Po uzavřeném jednání,kterého jsem se neúčastnil, výbor rozhodl, že neudělí žádný čas na vyjádření ke zbývajícím kauzám a na předložení důkazů a neprovede další šetření ve věci manipulace. Doporučil plénu rovnou vydat, jak zde bylo řečeno. A to ve všech kauzách najednou, včetně těch 4 nových podezření, která nejsou stíhána. 
Vážený Senáte, již více než 3 roky se úspěšně naplňuje vize Ronalda Laudera, že potupí, zničí, dostane do vězení Vladimíra Železného, který byl tak zpozdilý, že ač dostal nabídku na odprodej svého podílu v licencované televizní společnosti za zhruba 4 mld. Kč,odmítl prodat. 1. dubna 1999 Ronald Lauder prohlásil, že pokud neprodám, rozjede proti mě 100 kauz tak, že nebudu mít ani právníky. Řekl to před svědky, mimochodem, dvěma. A rozjel. Rozjel jich, pravda, méně, ale dost na to, aby se už ze statistické pravděpodobnosti mohlo něco ujmout. Šlo o to, že mu NOVA sice pod mým vedením vydělávala prostřednictvím servisní organizace zisk přes 50 mil. dolarů ročně, ale ostatní televizní stanice CME na tom byly špatně; některé zbankrotovaly. Proto se rozhodl rychle CME prodat. Ale k tomu, aby prodal co měl, potřeboval to co neměl - licencovanou společnost CET 21, o jejíž vlastnictví jen pár let předtím okázale nestál. Až později jsme zjistili, že nabytí společnosti CET 21 už bylo předem zahrnuto do prodeje CME, a tedy do ceny přes 500 mil. dolarů. Lodr prodal předem to co neměl, ale o čem byl přesvědčen, že přece za ty nabídnuté peníze musí dostat. A náhle několik společníků CET 21; nebyl jsem mimochodem sám, bezděčně zhatilo prodej jeho ohroženého televizního impéria. A tak přišla pomsta hlavně Železnému. Donedávna obdivovaný příkladný a oceňovaný manager se přes noc stal padouchem. Hlavní pomstou měla být arbitráž, která se ovšem netýkala NOVY, ale nekonkurenční doložky k jedné staré kupní smlouvě z roku 1966. CME mě z titulu této staré smlouvy žalovalo o náhradu škody přes 500 mil. dolarů. Výsledek arbitráže byl vlastně pro CME truchlivý. Arbitři zamítli veškeré nároky CME na náhradu škody vzhledem k tomu, že žádnou prokázanou škodu dr. Železný nezpůsobil. Aby byli šalamounští, současně zrušili platnost oné kupní smlouvy z roku 1966.
A ze zrušení vyplývalo, že si obě strany mají jen vrátit plnění. Já cenu, CME akcie. To je vše. Nešlo tedy vůbec o nějakou pokutu, jak se snaží naznačovat i některé policejní formulace. Jen vrácená plnění. Jenže původní cena mezitím vzrostla tehdy závratně stoupajícím kurzem dolaru vůči koruně, navíc byla smluvně úročena pěti procenty od roku 1996. A navíc významná část ceny nepatřila jen mně, ale vyplatil jsem i své společníky. Vracet jsem však musel sám. 
A to je ta tajemná pohledávka CME, kolem které se točí všechny kauzy poškozování věřitele. Nikdo nemá ve štrozoku 700 nebo 800 milionů korun. A tak trvalo rok a půl, než se podařilo konvertovat některá aktiva do likvidní podoby a zaplatit. 
Od září loňského roku je zaplaceno. Teď je ovšem řada na mně a já zas budu vymáhat náhradu za znehodnocení akcií, které mi CME má vrátit. Bylo zaplaceno. Věřitel byl v plném rozsahu uspokojen. 
Jak CME postupovala, ilustruje možná i tento příklad: Na přímý dotaz člena mandátového a imunitního výboru, pouze na dotaz, zdůrazňuji, jsem upozornil na dokument, který jsme kdysi poskytli Advokátní komoře. Dokument je v elektronické podobě uložen na paměťovém disku CME a obsah disku je CME autorizovaný před holandským soudem jako původní. Upozorňuji, že jsem se vystříhal jakýchkoliv obvinění nebo jakýchkoliv komentářů k tomuto materiálu. Pouze jsem potvrdil, že takový materiál existuje, a mohu vám ho ukázat, je zde v těchto deskách, a pouze jsem odpověděl na otázku, která mně byla položena. 
Tento materiál je dnes položen na úřadu vyšetřování. Jedná se o dodatek ke standardní smlouvě o právních službách, ve které CME nabízí advokátní kanceláři Toman - Devátý jednorázovou odměnu za libovolné obvinění, které bude s jejich přispěním sděleno Dr. Železnému. Žádný trestný čin není specifikován, je libovolný. Připomínám, že vyšetřovatel je u nás nezávislým veřejným činitelem a nelze nijak ovlivnit, zda sdělí nebo nesdělí obvinění. Odměna je stanovena na tři miliony korun. Zajímavé snad ještě je, že uvedený dodatek smlouvy je termínován. Pokud nebude sděleno obvinění do 30.4.2001, odměna nebude vyplacena. Může být jen nahodilou souvislostí, že 14. a 15. března 2001 jsou sdělena Dr. Želenému obvinění.
Tento dokument nijak nekomentuji, pouze popisuji to, co jsme odeslali Advokátní komoře. Nic více.
Dámy a pánové, ze všech kauz, které vám byly předloženy, a je jich dnes už celkem sedm, je šest přímo nebo nepřímo vyvoláno společností CME. Přitom ze sedmi kauz se plných pět týká údajného poškozování věřitele, tedy CME. A právě v tomto základním balíku kauz se policie dopustila manipulace a uvádění Senátu v omyl. 
Ustanovení § 256 našeho trestního zákona, který také citovala paní zpravodajka, podobně jako je tomu jinde v Evropě, trestně postihuje pouze taková jednání dlužníka, kterými zmenšuje svůj majetek pod úroveň svého dluhu. Zůstává-li mu majetek na úrovni dluhu nebo vyšší, nemůže samozřejmě věřitele poškodit, neboť vždy lze pohledávku uspokojit. S ostatním majetkem přesahujícím úroveň dluhu si pak můžete dělat co chcete - prodat, rozdělit, darovat, zahodit, zapálit, dát na charitu - a nikdy nekrátíte věřitele. Zákon tak v této oblasti vytváří zákonnou podmínku trestnosti. 
Bylo tedy povinností vyšetřovatelů anebo státního zástupce, aby v okamžiku, kdy CME podávala svá nekonečná trestní oznámení o poškozování věřitele, nejprve prozkoumat, zda náhodou není zbývající majetek Dr. Želeného větší než pohledávka a teprve pak se, a to jen v případě záporného výsledku, tedy při splnění zákonné podmínky trestnosti, pustili do sdělování obvinění. Obvinění však byla rovnou sdělena. Marně jsem tehdy upozorňoval a dokládal, že hodnota a dostatečnost mého zachovaného majetku přesahuje dlužnou částku. Až mnohem později na naléhavá upozornění mých právníků se policie začala vůbec zabývat tím, že by měla zkoumat majetek Dr. Železného v době údajného krácení věřitele. 
V listopadu loňského roku - zdůrazňuji toto datum - v listopadu loňského roku, tedy v době mého senátorského mandátu, poté, co jsem byl zvolen v první volbě, v listopadu loňského roku pak konečně obdržela policie od jejího autorizovaného pracoviště, od zkušebního ústavu, který je veden v oficiálním seznamu Ministerstva spravedlnosti, ohodnocení, ocenění majetku Dr. Železného. Klíčový důkaz, přitom vlastní důkaz policie, o němž však Senát neví. 
Hodlal jsem předložit mandátovému a imunitního výboru kromě mnoha jiných důkazů také tento dokument. Obsahuje 53 stran a je oficiálním oceněním jedné části majetku Dr. Železného, a sice jen účasti v CETu 21. Je datován 19.11.2002 a je součástí spisu, kam jej musel vložit sám vyšetřovatel. Ocenění - zdůrazňuji tržní, tedy likvidní ocenění - bylo provedeno na žádost Policejního prezidia České republiky, bylo vedeno podle certifikátu ISO 9001, podle britských standardů Institute of Revenues, Rating and Valuation a podle amerických standardů International Real Estate Institute. V závěrečné tabulce zjistíte, že už jen tento majetek Dr. Železného představoval vždy tržní hodnotu převyšující pohledávku věřitele.
Podle názoru právníků v tom okamžiku, kdy bylo doručeno toto policií autorizované ocenění majetku Dr. Železného, bylo povinností státního zástupce nařídit okamžité zastavení kauz vycházejících z údajného krácení věřitele. Namísto toho v tutéž dobu - v tutéž dobu - vypracovalo Policejní prezidium žádost o vydání, ve kterém existenci tohoto ocenění majetku zamlčelo, přestože tam popisuje, jak jste slyšeli a jak jistě máte žádost o vydání, velmi barvitě a obsáhle tyto kauzy. Naopak do balíčku přibalilo čtyři nové kauzy, z nichž plné tři byly už vyloučeny tímto oceněním. 
Toto není manipulace? To není útok na senátora? 
Prosím, abyste si tuto skutečnost a toto ocenění "vytkli před závorku" vždy, když budu hovořit o poškozování věřitele v dalších kauzách, kde se pokusím prokázat nebo ukázat další příklady manipulace žádosti Senátu. Všechny tyto kauzy měly být zastaveny a ve skutečnosti neměly být ani zahajovány. 
Také kauza Astrona je o údajném poškozování věřitele. Společně se svým bývalým právníkem jsem údajně poškodil CME jako věřitele tím, že jsem jako protipohledávku započetl a tento zápočet nabídl soudu k posouzení směnku, vzniklou v důsledku poškození akcií, které mně má vracet CME.
Směnka je v žádosti Senátu uváděna, ale je zamlčeno, že už v dubnu roku 2001, v rámci mezinárodní právní pomoci českým úřadům, vstoupila lichtenštejnská policie do společnosti Astrona, kde byla směnka uložena. Zajistila ji, ale současně zde nalezla a zajistila smluvní dokument, který uvádí směnku Dr. Železného do postavení jen zajišťovacího nástroje po dobu, než soud potvrdí, že Dr. Železný již vyrovnal svůj závazek vůči CME. Tím byla zajištěna platební priorita ve prospěch CME. Tento fakt byl následně potvrzen vyšetřováním za účasti českého vyšetřovatele i výslechem správce společnosti Astrona.
Problém je také v tom, že se zde kriminalizuje běžná tak zvaná návrhová činnost občana před nezávislým soudem, na kterém je rozhodnutí o tom, zda zápočet pohledávek je nebo není právně a věcně odůvodněný. Samotné rozhodnutí je pak samozřejmě mimo vůli a rozhodovací možnosti Dr. Železného. Pokud by platilo toto zrůdné pojetí práva, jak naznačuje obvinění v kauze Astrona, pak by vám mohlo být sdělováno obvinění pokaždé, když se v obchodním sporu dotážete soudu, zda některá položka vaší vzájemné bilance s obchodním partnerem může nebo nemůže být započtena proti jeho pohledávce. 
Mimochodem, o tom, zda škoda způsobená znehodnocením akcií, které mi má CME vracet, může být započtena nebo ne jako protihodnota pohledávky, český soud ještě ani nerozhodl.
Kauza Astrona obsahuje ještě jeden citát manipulace s informacemi, tentokrát již ve fázi podávání oznámení ze strany CME. Je to spíše perlička a dovolte mi, abych vás s ní zdržel přibližně 30 sekund. Bude znít jako anekdotická perlička a je signifikantní. V právním podání právníků CME lichtenštejnským úřadům, kterým se CME snažilo rozvířit kauzu Astrona i v Lichtenštejnsku se o doktorovi Železném dočtete kuriozity. Pro dokreslení, o jakého padoucha jde, se v březnu 2001 píše, že dokonce v uplynulých měsících pak český lid vyšel do ulic a denně demonstroval za odvolání dr. Železného z funkce generálního ředitele televize. Na základě těchto demonstrací byl dr. Železný z funkce odvolán. Že vám to nějak nehraje? A co měli teprve dělat nebozí Lichtenštejnci, kteří o České republice vědí snad jen to, že v ní jejich panovník nárokuje údajně lichtenštejnský majetek. Měli nulovou šanci zjistit, že demonstrace na Václavském náměstí byla za odvolání Jiřího Hodače, a že šlo o úplně jinou televizi. Právníci CME to věděli dobře, ale když jde o Železného, hodí se každý i propagandistický trik. 
Kauza neproclených obrazů George Novotného patří k těm dobrodružným, a vy, kteří jste diváky televize Nova, ji jistě pro kvalitu zápletky oceníte. George Novotný je Čechoameričan, bývalý a asi opět současný galerista z New Yorku, který po revoluci přijel do své vlasti. Protože dr. Železný byl tak zpozdilý, že místo toho, aby si kupoval jachty, investoval do budování veřejně přístupné sbírky českého moderního umění, stal se George Novotný, podobně jako desítka dalších galeristů, brzy dodavatelem obrazů i do této sbírky. George Novotný vydražil, zdůrazňuji - na svůj pas a na své dražební číslo - na dražbě v Londýně obrazy českých autorů a dovezl je jako svůj majetek a na svoje celní prohlášení do ČR. Podobně dovezl do ČR obraz, který ode mne získal v zahraničí, jako součást směnného obchodu za sbírku českého výtvarného umění. Nevím, jak proclíval, využil však prý nekorektně nějakého ustanovení, které zvýhodňuje Američany, nebo snad cizince při dovozu obrazu jako soukromého majetku. Obrazy z dražby jsem na území ČR zakoupil do sbírky a další obraz jsme přijali jako kompenzaci za dodané padělky. 
Časem jsme v naší nadaci zjistili, že George Novotný dodává stále větší počet padělků, které odhalila expertíza Národní galerie a dalších znalců. Jenže peníze, které jsme vyplatili, bylo stále těžší dostat zpět. Začali jsme je vymáhat, ale George Novotný zmizel. Na téměř celý rok. Zjistili jsme, že ho pronásledují další majitelé obrazů, které zakoupil, ale neproplatil, většinou šlo o restituce. Dnes je v návrhu na obžalobu v asi 50 případech takových zpronevěr. 
V červnu roku 2000, kdy náhle od zmizelého Georga Novotného mi přinesl posel vyděračský dopis, v němž žádá zaplacení 100 000 dolarů a jednoho miliónu korun na to, aby mohl vycestovat z ČR. Jako protihodnotu mi nabízel seznam padělatelů a padělaných děl, která byla v České republice uvedena na trh. Vyhrožoval, že pokud nezaplatím, sdělí policii, že jsem věděl o jeho nekorektním proclení obrazů a že jsem byl tedy spolupachatelem. Logicky, pokud by to byla pravda, snažil bych se tiše celou věc vyřídit. 
Okamžitě jsem předal dopis i dokumentaci k dovezeným a zakoupeným obrazům policii a Státnímu zastupitelství a požádal o pomoc. Policie vyslala do sídla nadace speciální policejní skupinu, která počkala na posla, kterému jsem předal balíček. Policie ho zadržela, odzbrojila a ještě tentýž den, po výslechu posla vypátrala úkryt George Novotného a zadržela i jeho. Skončil ve vazbě postupně s obviněními přibližně z 50 zpronevěr, z vydírání a nedovoleného ozbrojování. 
Po náhlém propuštění z vazby mi napsal srdceryvný dopis, ve kterém vysvětluje svůj vyděračský dopis pominutím smyslu. Po uplynutí několika měsíců však náhle, za krajně neobvyklých okolností byl 13. dubna 2001 v době od 0.30 do 2.20 h v noci vyslechnut policií a jeho výslech byl v ranních hodinách použit ke sdělení obvinění vůči mně. 
Vzápětí George Novotný za nezjištěných okolností zmizel. Přes příslib, že se bude zdržovat v České republice, bez problémů unikl do zahraničí a je dnes zpět ve Spojených státech. Jediným přímým důkazem je v této kauze tvrzení George Novotného, že jsem věděl o tom, že chybně proclí obrazy při dovozu do České republiky. Všechny písemné dokumenty dodal pro tuto kauzu doktor Železný, když usvědčoval vyděrače. 
George Novotný je dnes v klidu kdesi v Americe, důvěřiví restituenti a sběratelé, kteří mu naletěli nedostali nic a my máme ve sklepě nadace stále ještě dva padělky vydávané za díla Františka Kupky. Tak to je kauza, kterou policie nezastavila a žádá o mé vydání. 
Kauzu převodu nemovitostí bych mohl odbýt citací § 256 trestního zákona, že zůstává-li zbylý majetek... však to znáte, já už jsem to říkal. Tato kauza nemá zákonný podklad, jak dokazuje ocenění mého majetku policií autorizovaným oceněním. Tato kauza neměla být ani zahajována a měla být okamžitě zastavena po doručení ocenění. 
Ale chtěl bych připomenout ještě dvě skutečnosti. Převody byly konány v době, kdy jsem neměl žádného věřitele, hluboko před rozhodnutím arbitrážního soud. Pokud bychom přijali logiku policie, znamenalo by to, že kdykoli vás někdo v obchodním sporu zažaluje, nemůžete se rozvádět, podnikat, prodávat, konat finanční operace. Jistě, neuspokojený věřitel může zpětně napadat kterýkoli úkon, ale předem předjímat, že budete odsouzen, to by byl nádherný nástroj pro konkurenci.
Podstatnější však je, že všechny převody byly konány na základě znaleckého ocenění, často dokonce za cenu vyšší než bylo ocenění, že cena byla reálně zaplacena. Šlo tedy jen o transformaci majetku z jedné formy do formy jiné. Objem mého majetku se nijak neměnil. 
Ale to vše jen na okraj a vlastně zbytečně, protože nad tím vším platí, že zde vůbec nebyla splněna základní podmínka trestnosti. 
Tak to jsou ty tři kauzy, ve kterých jsem již dva roky stíhán a v některých přes tři roky bezvýsledně vyšetřován. Policie však těmto stíhaným kauzám náhle, po mé volbě senátorem, přibalila pro jistotu ještě čtyři nové, nestíhané kauzy, které jsou jen předprocesně šetřeny a ve kterých jsem nikdy nepodával ani vysvětlení. 
První z nových kauz je dělení malé části majetku mezi bývalé manžele Železné v úvodních fázích rozvodového řízení. Už téměř monotónně jen řeknu, že § 236 trestního zákona říká, že zbývá-li vám více, než je dluh, nemůžete žádnou operací krátit věřitele. Odkazuji opět na ocenění autorizovanou zkušebnou policie. Tento případ nemá být šetřen, nemá zákonný podklad a je s podivem, že ho policie přibalila do žádosti jako nový v okamžiku, kdy dostala vlastní ocenění mého majetku. Není vám to nápadné?
Aby se vypořádali s faktem, že ocenění autorizovanou zkušebnou policie smazalo trestnost v kauzách krácení věřitele, přibalili ke stíhaným kauzám i kauzu další. A teď poslouchejte. Železný se podle ní alespoň neúspěšně pokoušel krátit věřitele tím, že se neúčastnil navyšování ve společnosti CET 21, mohl tak potenciálně snížit svoji vlastnickou účast z 60 procent na 0,26 procent a tím krátil věřitele. Mimochodem Rada pro rozhlasové a televizní vysílání toto navyšování nepovolila. Ale prý to byl pokus. 
Pominu fakt, že podle této logiky byste měl povinnost investovat do nějaké společnosti, abyste si stále drželi stejný podíl. Pominu i to, že v tu dobu jsem měl na žádost CME obestavené účty a zastaveny finanční operace, jak chcete pak navyšovat. A kdybych nakrásně měl doma likvidní prostředky, tedy peníze, pak abych právě nekrátil věřitele musel bych je v první řadě poslat CME na úhradu dluhu a ne je investovat do společnosti. Ale zapomeňme na toto všechno!
V této kauze se policie v žádosti Senátu nyní po volbě senátora Železného dopustila velmi hrubé manipulace. Užila jen jednu část dokumentu z Rady pro rozhlasové a televizní vysílání. Zamlčela, že součástí téže žádosti, ve stejném procesu je oznámení toho, že dr. Železný současně s poklesem v CET 21 nabývá majoritní 53 procentní podíl ve společnosti Edicon, která drží v CET 21 obchodní podíl ve výši 30,63 %.
Jak opět dokládá znalecký posudek policií autorizovaného ústavu, tržní hodnota těchto aktiv převyšovala pohledávku CME. Je na pováženou, že policie užila účelově jen první část podání na Radu a zamlčela Senátu druhou část. Ale jak jinak se vyvléci z nepříjemného § 256 v žádosti?
Jen v jedné větě další kauzu. Totéž jako dříve, jenomže Železný snížil svůj obchodní podíl, tentokrát v jiném navyšování, ze 60 na 11,78 %. Opět odkazuji na znalecký posudek. Je to více než dost na uspokojení pohledávky CME.
Poslední kauzou z těch 4 nových je kuriózní a zatím i pro nás nepřehledná konstrukce. Mí společníci prodávali podíl ve společnosti CET 21, a. s., na kterou podle předpokladů CME měla přejít podle nového mediálního zákona v r. 1996 licence na vysílání Novy. Důvod byl pro CME jediný: chtěli vstoupit na pražskou nebo frankfurtskou burzu přímo s Novou, aby prodejem akcií generovali prostředky na její rozvoj. Ne, že by Nova na to neměla, ale přímý výnos Novy byl užíván CME k vykrývání propadu jiných stanic v Evropě. Mělo to háček. Licencovaná společnost byla "s.r.o.", a s tím na burzu prostě nemůžete. Proto vytvořili konstrukt, o který jsme žádali Radu pro rozhlasové a TV vysílání.
Operaci vymyslelo a financovalo CME. Rada ji nakonec po ročním jednání definitivně nepovolila a operace skončila ztrátou. Ztrátou pro mě, protože, poslouchejte dobře, já jsem byl kupující. Kupující se nestará o to, jak prodávající výnos zdaní, zda vůbec má nějakou daňovou povinnost. Policie se domnívá, že zdanit měli, protože šlo o zastírací operaci vůči jiné zdaňované operaci. A protože já jsem o tomto záměru poškodit stát věděl, jsem spoluviníkem. Nepřipomíná to náhodou kauzu George Novotného? 
Jenže policie zapomněla uvést, že prodávající opakovaně prošli finanční kontrolou, která se výslovně zabývala i touto prodejní operací. Kontroly skončily konstatováním, že vše proběhlo podle zákona, byl to prodej akciové společnosti po držení delším než 6 měsíců. Policie také zapomněla uvést, že prodávající pan Hunčík, který je uveden v žádosti, ani nemohl zdaňovat, neboť v rámci zamezení dvojího zdanění zdaňuje ve své vlasti, na Slovensku. Nejpozoruhodnější však je, že v kauze se nevyskytuje nikdo ze CME, které operaci řídilo a financovalo. Konstrukt, že Železný věděl, se navíc vymyká logice. Proč bych někomu, při našich známých vztazích uvnitř CET 21, zrovna napomáhal k výhodě 50 mil. Kč, zvláště tehdy, když pro mne nakonec, díky rozhodnutí Rady, tato operace skončila čistou ztrátou? Ale ono to opravdu s logikou má málo společného. Stačilo přeci počkat něco přes 3 měsíce a uplynula by doba, ve které bylo možné bezdaňově prodávat podíl přímo v CET 21, s.r.o. Tak proč se trápit nějakou zastírací operací? Znovu připomínám, že dr. Železný byl kupujícím, ne prodávajícím.
Vážený Senáte, nebudu vás unavovat dalšími důkazy, a máme jich mnoho, které patří do jednání výboru. Chci jen rovnou a přiměřenou možnost postupovat podle procedury předepsané zákonem, aby se dostalo ochraně mého mandátu, nikoliv mé osoby, opakuji mého mandátu, protože můj mandát je součástí tohoto Senátu, před případnou zvůlí exekutivy jen stejné péče výboru, jaké se dostalo a dostává v jiných případech, abych se tak nestal senátorem druhé kategorie.
Často jsem zaslechl argument: proč to nenecháme na soudu, ať soud posoudí, zda Železný něco spáchal či nikoliv. Pominu opět skutečnost, že Senát nevydal senátora, dokonce už k soudu, dokonce soudu druhé instance, nenechal soud rozhodnout, a sám stanovil, že v rámci ochrany mandátu senátora nevydá. Chápu však, že v situaci mediálního a vlivového tlaku, který je kolem mých kauz již po 3 roky vytvářen, a kterým jsem byl odsouzen předem, je tento argument občas užíván. Nemluvím zde o vině či nevině. Hovořím o jednotlivých případech manipulace, příkladech, které jsou srozumitelné a nesouvisí s vinou či nevinou.
Chci však jen důrazně připomenout, že to není o soudu. Vůbec nejsem obžalován. Ve 3 případech jsem stíhán a ve 4 nových kauzách jsem veden jako podezřelý. Že po dva a v některých případech po více než 3 letech vyšetřování nebyly policie a státní zastupitelství schopny nebo snad ochotny rozhodnout, zda kauzy dovedou do stádia obžaloby a předají je soudu, nebo je na základě shromážděných důkazů zastaví. Jistě jste zaznamenali postupně celkem 6 veřejných příslibů bývalého náměstka policejního prezidenta Antla, že již příští úterý, již za týden, již během několika týdnů, zcela určitě do voleb, bude dr. Železný obžalován. Jenže k tomu potřebujete důkazy. Žalobu nemůžete napsat jen tak, aniž byste se úplně blamovali.
Kauzy nejsou ani zastavovány, ani nevedou k obžalobě. Po roky vás trvale udržují ve stavu mezi obviněním a obžalobou, jako občana druhé kategorie. A když vymírá některá kauza na úbytě důkazů, tak se rychle vyrobí nové, aby kontinuita byla na několik let dopředu zachována. Výroba na běžícím pásu. Policie vám může vnikat do bytu, do kanceláře, zabavovat věci v místech, se kterými nemáte nic společného. Mohou vás neustále vydírat hrozbou zadržení, vazby. Hlásíte každou služební cestu a jste na hraničních přechodech šikanován tak, jako kdybyste vyjížděl na výjezdní doložku. Formálně jste nevinen, ale jste trvale, a budete po další roky, na drátku. Kdepak soud.
Senát nikdy neprojednával případy, kde by byla tak zjevná kampaňovitost, objednávka, manipulace, vytváření umělé společenské objednávky a pogromovitost. Cožpak je srozumitelné, že se po úspěšné volbě v prvním kole, tedy po získání velmi vysokého mandátu, vytvoří hned 4 nové kauzy? Není to alespoň nápadné? Zvláště když některé z nich byly oznamovány CME, poslouchejte dobře, již v r. 1999. Náhle teď, po zvolení senátorem, se žádosti vynořily. Kde spaly ty kauzy a pro jaký účel?
Jsou to kauzy pro Senát vysoce precedenční, které umožní, aby si exekutiva "předvyrobila" do zásoby na senátora dosti kauz do budoucna pro případ, že ty už rozehrané budou vymírat. Je to vážné precedentní vytváření metody, která může ovlivnit práci senátorů. Vím už, jak bude vypadat zbytek mého života, roky, které mi ještě budou vyměřeny. Neznám jen odpověď na otázku, jak tato nekonečná rozehrávka nových, neznámých kauz, ovlivní výkon senátorského mandátu. Ujišťuji vás i své voliče na Znojemsku, že budu i nadále pro ně pečlivým a pracovitým senátorem v té míře, v jaké mi to paralelní tlak náhle 7 kauz dovolí.
Dámy a pánové, stejně jako před Mandátovým a imunitním výborem jsem se v tomto vystoupení nezabýval tím, zda mě máte vydat či nevydat. Neprosím, ani se nedoprošuji. Žádný trestný čin, ze kterých jsem obviňován nebo podezírán, jsem nespáchal. Prožil jsem poctivý a pracovitý život a nezpronevěřuji se svým zásadám. Nebojím se soudu, pokud by ovšem někdy nějaký nastal. Přestál jsem hon a štvanici a ujišťuji vás, že to věru nejsou přepjatě expresívní výrazy. Mám za sebou skandalizaci a kriminalizaci v rozměru, jaký nezažil nikdo v této zemi. Byla pro mně vedena určitě nejdelší a nejzavilejší kampaň v historii posledních 20 let. Také nejdražší. 
Ano, obávám se manipulace vyšetřování, ale i s touto obavou jsem se jako občan naučil žít. Ostatně to začínám v naší zemi považovat za standardní a přirozenou součást života ředitele televize. Nejsem si však jist, že je dobré, když se budou s manipulovaným vyšetřováním učit žít senátoři.
Nyní jsem rád, že jsem tento text napsal dříve a že jsem odevzdal jeho kopii zapisovatelům, protože nebudu moci být podezírán z toho, že účelově reaguji na některé výzvy, které zde byly řečeny, a postoj, který zde budu nyní deklarovat, budu deklarovat tak, že jsem ho měl formulovaný dříve.
V této souvislosti vám chci prohlásit svoji vůli být Senátem vydán, jak jsem už mnohokrát prohlásil. Současně však, zdůrazňuji současně, žádám o řádné dokončení postupu předepsaného zákonem v mandátovém a imunitním výboru. Hovořím o proceduře, která mi byla odepřena. Žádám, abych se před výborem mohl vyjádřit i ke čtyřem novým kauzám, abych mohl předložit dnes již shromážděnou dokumentaci a důkazy o manipulaci žádosti a mých kauz a abych v této věci tak významné a precedenční pro Senát, provedl výbor řádné šetření, jak předepisuje zákon.
Pak ať výbor usoudí, zda vyhoví mé vůli a doporučí vydání nebo naopak shledá v tomto případě důvody ochrany mandátu senátora před případnou zvůlí tak pádné a důležitější, že bude preferovat je. Totéž očekávám od pléna Senátu a je to na vás.
Pokud zvážíte možnost dokončit řádně postup v mandátovém a imunitním výboru, pak jen ze znalosti materie a uctivě, si dovolím doporučit, aby byly v rámci šetření položeny policií kromě jiných zejména následující otázky. Zda je ve spise uloženo ocenění majetku dr. Železného provedené policií autorizovaným zkušebním ústavem z 19. listopadu, tedy z doby, kdy jsem byl již zvolen senátorem loňského roku a zda je totožné s tím, který předložil zde jako důkaz Senátu dr. Železný.
Za B, zda v rámci mezinárodní právní pomoci byl v Lichtenštejnské společnosti Astrona již v dubnu 2001 nalezen a zajištěn smluvní dokument, který uvádí směnku dr. Železného do postavení jen zajišťovacího nástroje po dobu, než dr. Železný dostane soudní potvrzení, že pohledávka CME je vyrovnána.
Za C, zda je policii znám dokument z archivu Rady pro rozhlasové a televizní vysílání, který dokládá, že současně s předpokládaným poklesem účasti dr. Železného jako společníka ve společnosti CET 21 nabýval dr. Železný 53procetní účast v právnické osobě jiného společníka CET 21, a to ve výši více než dostatečné k uspokojení pohledávky věřitele.
Vážený Senáte, už jen jeden tento zamlčený důkaz měl podle jednoznačného názoru právníků vést k okamžitému zastavení všech kauz zkrácení věřitele. Už jen tento zamlčený důkaz ukazuje, že všechny kauzy krácení věřitele neměly být ani zahajovány před dvěma lety, už vůbec nemluvě o nových kauzách ve stavu podezření.
Manipulovali také s vámi v žádosti. Chci jen, aby tento a další a další důkazy, se kterými jsem vás ani neobtěžoval, důkazy o dnešní současné listopadové a prosincové povolební manipulaci s mými kauzami, výbor prošetřil. Žádám vás kolegiálně jen v této věci, aby se tak případná šikana senátora a jeho mandátu dostala pod kontrolu Senátu. Není o vině a nevině.
Dovolte mi, abych na závěr citoval větu váženého kolegy Falbra, člena mandátového a imunitního výboru, která mě zaujala, v níž arci v úplně jiné rozpravě, v té o nasazení české jednotky v oblasti Iráku posuzoval dvojí metr, který podle jeho názoru uplatňují ve světě Američané.
Jisté je však, že ten citát platí obecně, cituji: "A tak se zdá, že různý přístup ke stejným případům těžko může dát záruky spravedlnosti".
Vážený pane předsedo, vážený pane předsedající, vážené kolegyně a kolegové, děkuji za trpělivost s jakou jste vyslechli mé vystoupení.